-På bakken. Nå. -Tre minutter.
På bakken, sa han.
Charles Maker.
Charles Maker må reise seg.
-Charles Maker? -Ok. Slutt. Vær så snill.
Hva vil jeg ha, Maker?
To minutter, 30 sekunder.
Er du gal? Hei!
Du. Jeg snakker til deg.
På bakken.
Det er ikke slik man raner en bank. Dette... Faktisk vet jeg ikke hva dette er.
Det er skandaløst, er det.
Dere har ei ung mor her, med et skremt barn.
-Hva feiler det dere? -Legg deg ned og...
Raymond Reddington?
-Hva? -Det er Raymond Reddington.
-Ikke løft våpenet. -Joe, senk våpenet.
To minutter.
Han sa, senk våpenet.
Følg nå med. Dette går åpenbart ikke etter planen.
-Hva gjør du her? -Jeg er her for sjette gang...
...fordi jeg skulle rane stedet på tirsdag. Men nå blir det i dag.
Charlie, kan du følge Lucinda til pulten-
-hvor hun har nøkkelen til bankbokshvelvet?
Jeg trenger boks 604, raskest mulig.
Ikke tenk på ham, Charlie. Hent boksen.
Sånn, ja.
-Hva ligger i boks 604? -Joe, du blir lett distrahert.
Glem boksen og tenk heller på bankens nye metalldetektor.
Fordi den utløser en stille alarm-
-når plyndrere som dere, som elsker store våpen, kommer inn.
Kanonene deres varslet systemet idet dere gikk inn i bygget.
Dere har ikke den tiden dere trodde.
-Ett minutt. -Ikke akkurat.
-Hva skal dere? -I fengsel, tydeligvis.
Nå holder det. Reis dere. Dette er bare ubehagelig.
-Joe, fortell. -Vi må dra. Nå.
Men dere kan ikke det. Banken er omringet.
Jeg kan få dere ut, for halvparten av det dere har på vogna.
-Du kan få oss ut? -Takk, Charlie.
Ingen årsak.
Femtifem prosent. Joe, prosentdelen går opp til du sier ja...
-...eller blir arrestert. -Ok. Ja, greit.
Eli, angående lastebilen til tirsdag.
Det har skjedd en endring. Vi trenger den nå.
Nei, akkurat nå. Samme sted. Det stemmer. Nå.
Fy fader.
Banken er bygd med spritpenger. Boss Varney drev både banken og barer.
I forbudstiden brukte Varneys sønn dem som smuglerkneiper.
De tjente en formue på spritsmuglere, hjemmebrentselgere og vinpirater.
Og hvitvasket fortjenesten i banken.
Tunnelen ga dem trygg passasje for alle kontantene-
-og holdt dem varme da de skulle ut og spise om vinteren.
Så kjapp du er, Eli.
Hopp om bord, nå skal vi på tur.
De skyter mot politiet. Ærlig talt, altså.
Nei, nei. Jeg kommer med gaver.
-Det er ikke... -Van Goghs Poppy Flowers.
Det er bare så ufattelig gripende.
-Men ble ikke det stjålet fra...? -Jo, to ganger faktisk.
Fra Mohamed Mahmoud Khalil-museet i Kairo.
Først i 1977 og så igjen i 2010.
Fryktelig flaut.
Det har byttet hender over årenes løp,-
-men det kom meg for øre at dagens eier oppbevarte det her.
Frykt ikke. Du visste nok ikke om det.
-Men blomstene bør nok sendes hjem. -Du vil at jeg skal gi det tilbake?
-Ja, til museet. -Men du stjal det jo i går.
Ja, alle gode ting er vel tre.
Men nå er det opp til deg at det blir gitt til dets rettmessige eier.
Jeg håper ikke de mister det en gang til.
Ikke nevn mitt navn, jeg vil at det skal være anonymt.
Men hvorfor? Hvorfor rane oss?
Det var en gave til meg selv. Jeg fyller 60 i år.
Jeg ville se om jeg kunne få det til. Det kunne jeg.
Jeg tror det blir et bra år.
Raymond Reddington er en svindler som stjal vår fars identitet for 30 år siden.
FBI kan spore denne Reddington fra 1995 og fremover.
Vår far døde fem år før det.
-Da det brant. -Vår far...
...var utro mot din mor med min. En russisk agent kalt Katarina Rostova.
-Han ene er kriminell, han andre en snok. -Han tok meg fra Russland.
Hun fulgte etter ham til USA og fant oss.
De kranglet, en brann brøt ut.
-Jeg kom meg ut, ikke han. -Hvordan vet du det? Du var fire.
Kun vi som var der visste at han var død.
Så enten var vår Red der den kvelden, eller så fikk han ideen-
-fra noen som var der. Så jeg hentet dette fra lageret.
Dette er alt jeg har samlet om brannen.
Ok.
-Du trenger ikke å involvere deg. -Og late som dette aldri skjedde?
Gå tilbake til livet som servitør på minstelønn?
Jeg vet det er farlig.
-Hvis han finner ut... -Ikke hvis. Når.
Men her er saken.
Jeg har ikke noe liv. Eller jeg hadde ikke det.
Og nå...
Hei. Ja.
Så klart.
Jeg kommer.
Hvordan klarer du det? Å late som du er dattera hans?
Jeg har lært bedrageri av en mester.
Nå er det min tur.
Hevnen suger.
Særlig når man får dobbel dose.
Du sa dette ville være bra for meg, og du hadde så rett. Jeg føler meg ny.
Skal si du er søt.
Jeg har blitt et nytt og bedre menneske. Spinat. Dampet, uten smør, olje eller salt.
Og veldig lite smak.
Spinat, Tai Chi. Hvem er du og hva har du gjort med Reddington?
-Hva vet du om Hans Koehler? -Ingenting. Burde jeg det?
Han er de kriminelles plastiske kirurg. En trollmann til å lage nye ansikter.
Han har gjemt noen av verdens verste bak større neser og spissere haker.
Jeg må finne legen som hjelper å skjule forbrytere?
-Finn legen, finn forbryterne. -Hvorfor nå?
Anledning.
Dr. Koehler observeres like sjeldent som Bradypus pygmaeus.
Og det er bare 79 av dem igjen.
Ok. Jeg biter på. Hvor er han observert?
En unnvikende våpenhandler, en smykketyv som var antatt død,-
-en etterlyst forfalsker som har unnsluppet Interpol i ti år.
Tre forbrytere vi har antatt at var døde, men som Reddington sier at lever-
-i beste velgående, takket være Hans Koehler.
-Vi tjener ham fortsatt? -Unnskyld?
Reddington skjøt en ubevæpnet mann-
-så Keen ikke kunne identifisere skjelettet han drasser rundt på.
Avtaler med djevelen koster.
Når Reddington gir oss en slik sak, plikter vi å ta den. Angående dr. Koehler.
Utdannet ved Universitetet i Heidelberg.
Turnuslege i kirurgi på Johns Hopkins.
Han leder et legeteam som reiser verden rundt...
-...og endrer den kriminelle elites ansikt. -Endrer ansiktene?
Han anses som en pionér i bruken av 3D-bilde- og modelleringsteknologi.
Ikke kødd dette til.
Kjære deg, når jeg er ferdig, kjenner ingen deg igjen.
Ifølge Reddington var han og teamet i D.C.-
-og opererte noen i et bakeri under oppussing.
Da begynner vi der.
La oss lokke legen ut i lyset.
Keen. Har du et øyeblikk?
Apropos det Ressler sa, jeg er enig.
Uansett hvor resultatrikt det har vært,-
-så er det ikke verdt det når jeg ser prisen du ennå betaler.
Hvis du ikke lenger vil betale...
-...så legger vi ned. -Du sa det selv.
Hvis legen er her, så må vi ta ham.
Det er alltid en ny sak. Ingenting er viktigere enn deg selv.
-Lover du å tenke på det? -Så klart.
Sir.
Du kan kalle meg Harold.
Harold.
Takk, sir.
Ok. Opp og til høyre. Ned og til venstre.
-Så? -Du er frisk som en fisk.
Kroppstemperaturen din var 18 grader. Pupillene dine reagerte ikke på lys.
Vi hadde mistet deg.
Jeg hadde flinke leger og mange bønner.
Da fikk de bønnesvar. Ingenting unormalt på noen av testene.
-Kan jeg gå tilbake på jobb? -Ja. Med mindre du har merket noe.
-Som hva, da? -Avvik i tale eller hukommelse.
Har du glemt ting, sliter du med å finne riktig ord? Ikke?
Ok.
Velkommen tilbake.
Jeg har storåpning i morgen. Er dere de ansvarlige?
Ressler og Keen fra FBI. Du er eieren?
Det kan du banne på. Advokaten min er på vei.
Dette er latterlig. Misbruk av politimakten.
-Ok, ma'am, ro deg. -Ikke kall meg "ma'am".
-Jeg driver ikke med mafiakirurgi her. -Vi har hørt noe annet.
Vi har hatt stengt. Jeg har 1200 cupcakes å bake...
-...og dette er ikke et likhus. -Vi er ferdige.
Vi har dobbeltsjekket alt. Ingen spor.
-Umulig. -Du hørte ham, kjekken.
-Kan jeg få bedriften tilbake? -Nei. Sprett alle sømmer.
Sjekk alle sluker, kloakkrør, luftfiltre.
Cupcakene dine må visst vente, ma'am.
Dette siste inngrepet ga oss akkurat det vi ønsket.
Lyst til å se?
Nydelig.
Vi fant noe på bakeriet.
-Om Koehler? -Nei, en tidligere pasient. Basil Vladakis.
Basil Vladakis. Bevares. Lenge siden jeg har hørt det navnet.
Krimteknikerne fant spor av Vladakis' blod i sluket.
-Han kan gi oss dr. Koehler. -Hvis bare vi visste hvordan han så ut.
Det er én ting å endre ansiktet, noe ganske annet å endre tilbøyeligheter.
Tilbøyeligheter?
Basil Vladakis var en brutal våpensmugler-
-hvis forkjærlighet for penger kun ble overgått av behovet for å gamble.
-Så du kjenner ham. -Jeg vet at han veddet hos Mardale.
Kanskje jeg og Dembe burde dra dit for å finne Den gale grekeren.
Han har gjeld oss flere enn meg, men jeg vil ha pengene tilbake.
Og hvis han vet noe om hvor dr. Koehler er,
så blir det "to fluer", som de sier.
Dette kan bli gøy.
Vi har ikke vært på veddeløp siden Smarty Jones kostet oss dyrt.
Kanskje fru Fortuna smiler til oss allikevel.
Hei.
Jeg trenger ikke veksel. Jeg vant plass med Salsa Marimba.
Er det å spille "plass" virkelig lurt?
Slik jeg hører det er det dyrt og mindre sannsynlig å vinne stort.
-Stemmer det? -Jeg vet ikke. Jeg er ny.
Begynnerflaks.
Så rart. Du ser ut som en gammel rev med nytt ansikt.
Typen som liker å ta andres penger.
Jeg kjente en slik våpensmugler før.
Vet du hvor ofte jeg har stått her og sett etter deg?
Smart av deg å bytte ansikt.
-Det er fint. Søt nese. -Ok.
Hør, Mr. Reddington, du skal få pengene. Men jeg må ikke bli sett her.
-Ikke med deg. Hvis noen ser oss... -Blir du avslørt? Det skjer snart.
Tenk. Etter alle de operasjonene,-
-alt som må til å for å endre et ansikt,-
-skape ny identitet, lage et nytt liv,-
-for å så bli avslørt av en kompis på veddeløpsbanen?
Snakk om bortkastet.
-Du skal få pengene. -Så klart.
Men jeg trenger noe mer, i rente.
Hva vil du ha?
Jeg vil treffe ham som fikset ansiktet ditt.
Vi er ikke venner. Det er ikke sånn det funker.
-Du kan få tak i ham. -Jeg har et nummer. Til en sykepleier.
Hvis noe skulle skje.
Så ring, ellers står du naken og blakk i denne tragiske sportsbaren på Mardale.
-Jeg tror jeg fant noe i esken din. -Jeg tror Reddington vet.
-Hvordan? -Jeg vet ikke.
Jeg er ikke sikker.
Men han har satt oss på sporet av en kirurg som gir kriminelle nye ansikt.
Så han gir deg legen som endret identiteten hans? Hvorfor?
Aner ikke. Men det kan ikke være tilfeldig, kan det?
Hvis dette er Reddingtons lege, så har han svar.
Vi må finne ham først.
Så dette er det jeg fant.
Ja, jeg ble tatt til et motell i Dover den natten det brant.
-Jeg har sjekket, det er et blindspor. -Motellet kanskje. Men ikke Delaware.
Vi var der hver sommer. De leide et hus utenfor Dover...
-...i Rehoboth Beach. -Hva så?
Kanskje vår far, den ekte Reddington, tok deg med dit. Det var vinter.
Rehoboth Beach er et feriested.
-Det perfekte gjemmested. -Jeg kan se om det brant den kvelden.
Jeg har gjort det.
BRANN ØDELEGGER HUS I REHOBOTH BEACH
-Vet du hva dette betyr? -Ja. Biltur.
Han tar imot utfordringen, men her kommer Moon Room på utsiden,-
-helt likt med Aura Field.
SJETTE LØP - MÅLLINJEN
Det blir hårfint. Moon Room og Aura Field.
Og der er håret.
Det er Moon Room.
Jøsses.
Jeg fikk beskjeden. Er alt i orden?
Mr. Hunt?
Herregud, du hadde rett.
Hvem ville trodd at Dagens Dobbel ville lønne seg?
Jeg visste det var lurt.
-Herregud. -Lyst på en drink til?
-Absolutt. -En til?
En drink?
Tre drinker.
Beklager. Kom og sitt.
Mr. Hunt. Hva skjer?
Jeg ba Mr. Hunt kontakte deg-
-fordi jeg er en av dr. Koehlers pasienter og trenger å komme i kontakt med ham.
-Jeg heter... -Jeg vet hvem du er.
Da vet du at jeg mener alvor når jeg sier at det haster.
Dr. Koehler er på ferie i Frankrike.
-Hvor lenge? -Det sa han ikke.
Han sendte melding og sa at han storkoste seg.
Skal jeg gi ham en beskjed?
Får jeg spørre om noe?
Alt som ble gjort med stakkars Vladakis...
Mr. Hunt, mener jeg. Og ennå har han disse øreflippene.
Det ser ut som barnebarna har hengt i dem.
Er det virkelig ikke mulig å krympe dem litt?
Du sa legen sendte melding.
-Ja. -Kanskje jeg kan låne mobilen din.
Aram, det er meg.
Jeg skal sende deg en mobil som du må undersøke, raskest mulig.
Ja, det handler om dr. Koehler.
Hva pokker er det som egentlig skjer med dr. Koehler?
Han ville aldri dratt på ferie til Frankrike. Han hater franskmenn.
-Han er i vansker, Raymond. -Vansker. Så sant, så sant.
Dr. Koehler,-
-trøst deg med at vi nesten er ferdige.
Havet, luften. Alt lukter likt.
-Huset vi leide stod... -Der.
Tjue steg til stranden.
Du kan huske.
Det var her det skjedde.
Brannen.
Det var her jeg drepte faren vår.
Så det var derfor du visste når han døde. Fordi du skjøt ham.
De sloss.
Far og mor. De skrek til hverandre.
Og andre, tror jeg.
Han skadet henne.
Jeg så skytevåpenet.
Jeg ville bare stoppe dem.
Unnskyld.
Du var fire. Du har ikke noe å unnskylde for.
Jeg vet du har gode minner herfra, men jeg er glad det er borte.
Men hvis du drepte far, hvorfor visste du ikke-
-at Reddington var en bedrager?
Minnene mine fra den kvelden...
Han fjernet dem.
Han fjernet minnene dine?
Han ville ikke at jeg skulle vite at jeg hadde drept min egen far.
-Hvem gjør sånt? -Han sa han beskyttet meg.
-Hvem kan sånt? -Men han beskyttet bare seg selv.
En av dere ringte og hevder å være Red Reddingtons unge?
Hei. Er du Martin Donnelly?
-Jeg heter Jennifer. Dette er min søster. -Spesialagent Elizabeth Keen.
Vi hørte du var sheriff her den kvelden huset brant.
-Ja. -Vi håpet du visste...
-...hvem som var der. -Hvorfor det?
-Kjente du faren vår? -Jeg trodde det. Han var pålitelig.
Vi har ikke sett ham siden brannen.
Påstår dere at dere ikke vet hvor han er?
Vi har ikke sett ham på over 30 år. Han rømte fra loven da vi var små.
Men vi vet dette, før brannen var han en pålitelig mann.
Og etter det, endret han seg. Vi tror de som var der vet hvorfor.
-Kan du hjelpe oss å finne dem? -Hvis bare jeg kunne.
Alle hadde dratt da vi kom.
-Er sykehusene åpne året rundt? -Ja.
Så kanskje noen kom inn med brannskader.
Vi trenger en liste over alle sykehus i området.
Ok.
-Keen. -Jeg sier ikke at jeg er fantastisk.
Men jeg er ofte godt over gjennomsnittet.
-Du fant dr. Koehler? -Han sa til noen at han var i Frankrike.
-Har du kontaktet Interpol? -Hvorfor det?
-Du sa han var i Frankrike. -Nei, han sa det. Men telenettverket...
Det er dette som gjør meg fantastisk: Meldingen ble ikke sendt fra Frankrike.
-Den ble sendt fra D.C. -Hvor?
Sender det til deg nå.
-Hvordan visste du om meldingen? -Reddington sendte meg mobilen.
Så det er vel han som er fantastisk.
Ga du informasjonen til ham?
Si at du ikke fortalte Reddington hvor dr. Koehler er.
-Mursteinbygget? -Ja.
Hva med FBI?
De har gjort sitt ved å finne ham.
La oss finne ut hvor ille dr. Koehler har satt oss i fare.
Det var alt. Er du klar?
Vær så snill. La oss gå. La dem gå.
Vi har gjort alt du har bedt om.
Forholdene jeg har tvunget dere til å leve og jobbe under-
-de siste få månedene-
-er uheldige og vanskelige for alle.
Men det er over nå. Så opp med humøret.
Slipp dem fri.
-Godt å se deg, Samar. -Godt å være tilbake.
Hva kan du fortelle oss om bygget, hvem som er her?
Så vi kan gå?
Så klart. Jobben er gjort. Takk.
Dr. Koehler.
Før du går, er det bare en ting til.
Hva, da?
-Jeg tar nordsiden. -Jeg går her.
Jeg er lei for det. Men poenget med å endre ansiktet-
-er at ingen skal vite hvem jeg er. Og det inkluderer deg.
-Alt i orden? -Ja.
Takk.
Gratulerer.
-Med hva, da? -Du og Aram.
-Jeg er glad på deres vegne. -Takk.
Hvor er det?
Picasso.
-Vi må dra før politiet kommer. -Jeg trodde vi var over dette.
-Hva, da? -Skjulte agendaer.
At du gir oss saker uten å si hvorfor og bruker oss til å få tak i folk.
Han hadde informasjon jeg trengte.
Og jeg som trodde du ville at vi skulle fange Bradypus pygmaeus.
Vårt arbeidsforhold er symbiotisk. Jeg hjelper deg, du hjelper meg.
Og vårt personlige forhold?
Jeg har ikke skjulte agendaer.
Jeg har hemmeligheter. Som skjelettet. Jeg trodde du hadde godtatt det.
Jeg har det. Derfor er jeg ikke sint.
Men det er vanskelig.
Du er faren min. Jeg vil at vi skal være ærlige.
Det er to separate saker.
Å være ærlig betyr at man ikke lyver, bedrar eller jukser.
Det gjør jeg ikke med deg.
Hvordan kan du si det når du skjuler ting?
-Dembe skjuler ting fra meg. -Det er ikke det samme.
Så man kan holde visse ting hemmelig og fortsatt ha et ærlig forhold?
Jeg så dr. Koehler hviske noe til deg. Hva sa han?
Jeg vil ikke skape avstand mellom oss.
Så hvis vi trenger litt sannhet og deling for å forhindre det, så ok.
Men ikke bli grådig.
Mener du det?
Du vil vite mine hemmeligheter, hvorfor jeg er her, hva legen sa?
-Ja, det vil jeg. -Da skal jeg si det. Men du først.
-Meg først? -Fortell meg dine hemmeligheter.
Har jeg hemmeligheter?
Forskning viser at folk flest har 13 hemmeligheter.
Så kom igjen. Dette kan bli moro. Jeg deler, hvis du deler.
-Dette er ikke en lek. -Det kan være det.
Hvis dine hemmeligheter er like kjærlige som Dembes.
Så interessant.
Den dødes identifikasjon var forfalsket. Men Interpol hadde fingeravtrykkene.
-Si det. -Ikke før du sier hvorfor du ga oss saken.
Det var tydeligvis ikke så vi kunne arrestere dr. Koehler.
Hans Koehler var en venn. Jeg mistenkte at han ble holdt fanget.
Jeg ville redde ham.
-Det klarte jeg dessverre ikke. -Du brydde deg om ham?
-Forventer du at vi tror at det er alt? -Alt? Nei.
Nok? Absolutt.
Hvem var vakten?
-En av Bastien Moreaus hjelpere. -Korsikaneren.
Ingen visste hvem Korsikaneren var.
Så ble han identifisert som Moreau i Gdansk.
Som forklarer hvorfor han ville til legen.
En av verdens farligste drapsmenn, er nå en av verdens mest anonyme.
Så han kan handle ustraffet.
Hva enn han planlegger...
...er jeg redd dr. Koehler bare er begynnelsen.
REAGAN INTERNASJONALE LUFTHAVN
FBI har liket av Gabin. De kobler ham til deg.
Til den jeg var. Ikke til den jeg er.
Oppdraget går videre. Dette endrer ingenting.
Vi reiser som planlagt.
Eller, jeg skal iallfall det.
Korsikaneren er leiemorder, men han har en særegen kundekrets.
Tamiltigrene. Kosovos frigjøringshær.
Han jobber på vegne av globalismemotstandere.
Han har angrepet UNESCO-kontoret i Genève,-
-et konferansesenter i Davos og EUs hovedkvarter-
-i den Haag, hvor en bombe ble desarmert...
-...like før generalforsamlingen åpnet. -Aldri før i USA.
Hans neste mål kan være her.
Vi aner jo ikke hvem vi ser etter.
Selv så ille Korsikaneren er, så er han bare ett navn.
Hva med Koehlers liste?
Takket være Samars skyting, har vi funnet bilen hans.
-Første dag på jobb, og du slår oss. -Den ble funnet på Reagan lufthavn.
To lik på stedet, de du så kjøre av gårde i Korsikanerens bil.
-Hvorfor drepe sine egne? -Fordi de visste hvordan han så ut.
Og ingen andre vet det.
Aram, sjekk alle kameraer på stedet. Finner du ham, advar flyplassen.
Vi skal finne listen, men dette haster.
Dra til Reagan, fortell politiet der at noe har skjedd.
Takk.
-To minutter unna. -Moreau, Bastien.
Du må varsle vaktene. Han er der.
Ja, det er det jeg sier. Nei, jeg har ikke det,-
-men du må stoppe alle avganger.
Kode 3.
-Hvit mann, 50-årene. Bevæpnet. -Sir, beklager.
Kan vi stoppe på et herretoalett før vi går til utgangen?
-Så klart. Ingen problem. -Takk.
Steng alle utganger. Avgang, ankomst, parkeringsanlegg.
Jeg vil snakke med sjefen din.
Alle mannlige passasjerer må sjekkes og tas til et sikkert område.
-Hvor er overvåkningsrommet? -Her.
Sir, vi trenger deg. Vi fant noe.
Den mistenkte utgir seg for å være en ansatt i rød blazer.
Hør etter, alle enheter og nivåer, hvit mannlig mistenkt.
Ja?
Mrs. Koehler, jeg kondolerer.
Hvordan...?
-Hvem er du? -En venn.
Jeg heter Raymond. Jeg er her for å hente Picassoen.
Dette var uventet.
Hvorfor vil Hans at du skal ha ham? Han elsket Picasso.
Hvor mye vet du om din manns arbeid?
-Han var en flink kirurg. -Han var vel vekke i lengre perioder?
-Han hadde klienter verden over. -Ja.
Mange av de klientene var-
-forbrytere.
Noen av dem var fryktelige mennesker.
-Det stemmer ikke. -Jo.
Tro meg. Jeg er en av dem.
-Hva er det? -Klientlisten til mannen din.
-Var det derfor du kom? -Ja. Og for å gi deg denne.
Det er en bankkonto med 5 millioner dollar.
Og navnet til en mann som står klar...
-...til å lage falske papirer til deg. -Jeg skjønner ikke.
Andre klienter kommer til å komme.
Jeg vet ikke hvor mange, eller når. Bare at de kommer.
Og du vil ikke være her når det skjer.
Hvorfor gjør du dette?
Som jeg sa, jeg og Hans var venner. Jeg ville ikke vært meg uten ham.
Jeg anbefaler Kairo. Vakker by, mye historie.
Og takket være Det muslimske brorskap og internasjonal islamofobi,-
-helt tom for vestlige turister.
Du og Picasso slipper å dele pyramidene.
Så vi mistet Moreau?
Han brukte ID-kortet til en flyselskapsansatt.
-Vi har etterlyst bilen han stjal. -Funnet noe?
Ikke ennå.
Så han er borte, og Koehler er død.
-Og klientlisten døde med ham. -Utenom Moreau.
Som er Gud vet hvor og planlegger Gud vet hva.
-Reddington ville ikke gi oss Koehler. -Har han sagt hva han ville?
Nei.
Har du tenkt på det jeg sa? Om du er villig til å betale prisen?
-Ja. -Har du tatt en avgjørelse?
Den Raymond Reddington vi kjenner er ikke pålitelig.
-Men det var en annen før. -En annen Reddington?
Det er vanskelig å forklare, men jeg vil vite hvordan han pålitelige-
-ble upålitelig.
Jeg må få vite. Koste hva det koste vil.
Jeg mente det jeg sa om at forholdet vårt er symbiotisk.
Jeg hjelper deg, du hjelper meg.
Vi hjelper hverandre.
-Hva er dette? -En forsikring.
Dr. Koehler var ikke bare en flink kirurg, men også smart nok til å vite-
-at han var i fare fra menneskene som betalte ham.
Derfor hadde han et dossier. En liste over alle han endret.
Moreau visste om dette.
Så han bortførte dr. Koehler og teamet og tvang dem til å operere under trussel.
-Så hans nye identitet er ikke her. -Nei.
Men det er talløse andre der.
Menn og kvinner som ga opp livene for å leve i skjul.
Nå kan du finne dem.
Dr. Koehler hvisket hvor du kunne finne denne før han døde.
Jeg har fortalt deg min. Fortell meg din.
Men du har ikke fortalt din ennå, har du?
Ikke alt.
Denne listen er ikke komplett, er den?
Nei.
En mappe har blitt slettet.
Din egen.
Jeg vil holde mine operasjoner tett.
Tilgi en gammel mann hans forgjengelighet.
Enn så lenge, men en dag vil jeg se før og etter-bildene.
Det er ikke pent.
-Du var nok alltid kjekk. -Var jeg det?
Det kan jeg ikke huske.
Ikke jeg heller.
Men det er ikke nødvendig.
Jeg vet at...
...før alt endret seg...
...var faren min...
...snill og anstendig og vakker.
Både inni og utenpå.
Undertekst oversatt av: Lise McKay